Колко е красиво всичко.
Мислех да отида до града.
Искаш ли да дойдеш? - Не.
Ловец?
Не. Те ходят поне по двама.
Ела! Стой до мен!
Какво става?
Имаш пистолет? За какво ти е?
Джак!
Жив ли е?
Джак... - Отиди вкъщи и извикай полиция.
Тръгвай!
Да? - Джак е. Тук съм.
Къде е това "тук"? - Рим.
Има едно кафе до гарата. Бар "Легети". Чакай ме там.
Джак. - Павел.
Отдавна не сме се виждали.
Онова момиче? - Приятелка.
Приятелка? - А шведите?
Работя над това. Ще отнеме малко време.
Нарочно те е задържала? - Тя нямаше участие.
Може би.
Не трябва да оставаш тук.
Уредих да напуснеш града, докато изясним всичко.
От бара тръгваш направо. Втора пряка вляво по "Вия Маджента".
Ще намериш тъмносин Фиат Темпра с регистрация от Пескара.
На картата съм отбелязал малък град. Кастелвекио.
Чакай там. Ще ти се обадя.
Не разговаряй с никого.
И най-важното... Не създавай приятелства, Джак.
Старо правило.
В ролите: Джордж КЛУНИ
Виоланте ПЛАЧИДО
Текла РОТЪН
Паоло БОНАЧЕЛИ
Йохан ЛЕЙСЪН и др.
Музика: Херберт ГРЬОНЕМАЙЕР
Оператор: Мартин РУХИ
По романа на Мартин БУТ: "Един потаен джентълмен"
Сценарий: Роуън ДЖОФИ
Режисьор: Антон КОРБИЙН
АМЕРИКАНЕЦЪТ
Кастелвекио
Л'Акуила 30 км. Кастел дел Монте 12 км.
Здрасти.
Здравейте.
Откъде си? - Америка.
Американец? - Да. Американо.
Не "ил американо". "Ла Американо".
Нужда от помощ? - Нещо заяде...
Американец ли сте? - Да.
Говорите ли италиански? - Малко.
На почивка ли сте? - Командировка.
По работа? Каква?
Фотограф съм.
Снимате? - Да.
Какво фотографирате? - Архитектура, пейзажи...
А хора? - Не. Само картини за списанието.
Списание? Кое е то?
Снимам за няколко. - Добре.
Да пием по чаша вино? Каня ви? - Не, благодаря.
Искате ли да узнаете всичко за Абруцо?
Свещеникът вижда много.
Да? - Джак е.
Не вдигаш мобилния, който ти дадох? - Зле съм с технологиите.
Не ми помагаш много, Джак. Имам работа за теб.
Лична поръчка. Дори не се налага ти да стреляш.
Ще помисля.
Много хубав коняк. Деликатес.
Единственото хубаво нещо на онези французи.
Изучавате историята ни? - Не.
Правите пътеводител за Италия, а не се интересувате от историята й?
Просто снимам. - Разбира се.
Американец сте.
Мислите, че можете да пренебрегнете миналото и да живеете в настоящето?
Опитвам се, отче.
Добър ден. - Едно... Сирене...
Парче "Качотина"? Веднага. Ще го опаковам.
Заповядайте. - Благодаря.
Рестото ви.
Благодаря. - Аз също.
Благодаря. - Моля.
Кафето ви, заповядайте. - Благодаря.
Избрахте ли, господине? - Да. Едно дълго кафе.
Добре. - Благодаря.
Казвам се Едуард. - Матилде.
Разстояние? - 150-175 метра.
Време? - 5 секунди. Най-много 7.
Цели? - Една.
Скорострелност? - Висока.
Калибър? - Голям. Желателно 5.56.
Оръжието трябва да е леко и малко.
Колко? - Възможно най-малко.
Автомат, побиращ се в дамска чанта? - И то не много голяма.
В дипломатическо куфарче е напълно възможно.
Шум? - Заглушител.
Мога да ви предложа само удължител.
Ще намали силата на звука, отстранявайки източника на шум.
И димът е много по-малко.
Безшумно едва ли, но може да стане невидимо,
стига да намалите разстоянието. Вляво зад вас.
Мъж със синя блуза и очила. С вас ли е?
Никого не виждам. При всички случаи, съм сама.
Дълго кафе. - Благодаря.
Може малко да съкратим разстоянието.
Искате оръжие с мощ на снайпер и обхват на пушка?
Вие ще го създадете.
Кларк. Има пратка за мен. - Да, разбира се.
Казвам се Клара.
Благодаря. До довечера.
Всички мои енориаши са ми скъпи, но някои повече от другите.
Особено отклонилите се от правия път.
Фабио, механикът. Автомонтьорът.
Мисля, че работата му невинаги е била почтена.
Винаги ли сте искал да бъдете свещеник?
А вие винаги ли сте искал да бъдете... фотограф?
Правя каквото мога. - Ръцете ви са на работник.
Не са като онези на художниците. Разбирате от механика.
Казахте ми точно обратното, когато се запознахме.
Журналистиката не може да ви направи богат.
Може вече да сте богат.
Човек винаги е богат, когато носи Господ в сърцето си.
Не мисля, че Бог се интересува от мен, отче.
Фабио, имам проблем с колата.
Сега съм зает. - Приятел съм на отец Бенедето.
Американец? - Да.
Снимам в града.
Добре, влизайте.
Трябват ви красиви модели за снимки? Италиански момичета?
Не, имам нужда от автомобилен инструмент.
Да не сте механик? - Хоби ми е.
Моят гараж е и твой.
Ще отида да погледна колата. - Благодаря.
Колко струват? - Нищо.
Благодаря.
Клара тук ли е? - Тази вечер я няма.
Нещо за пиене? - Не, благодаря.
Писмо от един приятел.
Трима мъртви в Даларна
Здравейте, Едуард.
Сигурен ли сте, че тук няма никой?
Мястото е безлюдно.
А следи от автомобилни гуми?
Преди 3 дни проверих всичко.
Пак ще проверим.
Патрони? - Имам два модела.
10 с метална ризница и 10 с усилен заряд.
Искам по 20 от всеки тип.
И 10 осколочни. - Няма проблем.
Продуктите тук ли са? - Всичко необходимо.
Донесох мишена.
Ето там.
Дулна скорост? - 580 км/ч.
Да се отчита 40 км/ч намаление заради редукцията на звука.
Оптика? - М-14.
Никога не съм я ползвала. - Ще свикнете.
Изместих центъра на тежестта с 2 см напред заради удължителя,
но при стрелба от неподвижно положение,
както ще е при вас, това не е от значение.
Откатът няма да е силен, ще я удържите.
Идете при цветето и стреляйте по тези бурени.
На две стъпки от мен.
Две серии по 3 патрона, в разстояние на 5 секунди.
Страхотно, по отношение на шума. Не разбрах посоката на стрелба.
Оръжието ми трябва на първо число идния месец.
Не сте закрепил добре оптиката, клати се.
Куфар?
Дипломатически, черен "Самсонит". С какъв код да го заключа?
014. - Дадено.
Какво ще правим с тези?
За всичко сте помислил.
"Аспиринио", за пръв път виждам. - От раздел "Фризанте".
Би било странно, ако остане недокоснато.
Изстудили сте го, не знаех... - Трябваше, заради полицаите.
Не мърдайте!
Много е красива. - Изчезващ вид.
Обичате да идвате тук. - Само по работа.
Не сте идвал с жена? - Не съм.
Вероятно в живота ви няма жена?
Благодаря за чудесното прекарване, г-н Пеперуда.
Серджо Леоне. Италианец.
Странно е.
Странно?
Да.
Все едно.
Не можеш да престанеш да мислиш за нещо.
Или за някого.
Господин Пеперуда.
Няма нужда да играем игри. - Игри?
При други клиенти може да мине, но не и пред мен.
Искам да бъдеш себе си.
Тук съм, за да получа удоволствие, а не да го давам.
Може би добре се преструвам...
Плащаш ми повече, отколкото на другите момичета.
Не спя с други момичета.
Здравейте, г-н Пеперуда. Как сте? - Добре, благодаря.
Това е приятелката ми, Ана. - Здравейте.
Здравей, Ана. Искате ли заедно да пием кафе?
Отиваме да гледаме американски филм. Ана учи английски.
Да. Искам да посетя Америка. - Къде?
На обичайното място. - Обичайно място? Забравила съм.
Къде е това място?
Нека е някое ново място.
Ти избери.
Ресторант "Грапели"? - Супер! Храната там е вкусна.
"Грапели". - Ще се видим там.
Да. - В осем.
Осем.
Довиждане, г-н Пеперуда. - Беше ми приятно, Ана.
Още две убити проститутки.
Да? - Шведите ме откриха!
Зарежи ги. Довърши задачата.
Как са разбрали къде съм?
Ти премина границата, Джак.
Добро утро. Рано сте станал.
Излязох на чист въздух.
Идвам тук, за да размишлявам.
Благодаря на Бога за благословията, с която ме дарява.
Моля се за приятелите си, които вършат грехове.
Всички хора са грешни. - Някои повече от другите.
Но търсещите покой имат много грехове в миналото.
Може би.
Простете, че говоря като свещеник,
но вие извършихте много грехове, господин Кларк.
И го правите досега.
Имам предвид случката снощи.
Имаше повод за действията ми. - Ще ми разкажете ли?
Да се изповядам? - Да.
За какво? – За ваше добро.
Може да ви помогна. - Вероятно.
Интересно е, колко извънбрачни деца са заченати тук.
Вие работите с метал, като автомонтьора Фабио.
А той къде бе заченат?
Фабио, автомонтьорът? - Защо питате мен?
Имате обща снимка. Очите са ви еднакви.
Заченат е бил тук в гората. През нощта, като всички извънбрачни.
Не си спомням, господине.
Много време мина.
Излиза, че аз ви се изповядвам.
И очаквате от мен същото? - За ваше добро, не можете
да отречете, че Адът съществува. Вие живеете в него.
Там е място без любов.
Навярно нямам право да говоря така,
но имам сърце и в него нося любовта на хората.
Нещо като сърцето Господне.
Затова, аз съм благодарен и щастлив.
А вие... приятелю?
Здравей.
Не се съмнявах, че ще дойдеш. - А аз се съмнявах, че си го искала.
Повече от всичко.
Добър вечер. - Добър вечер.
Добра вечер. - Благодаря.
Заповядайте. - Благодаря.
Бутилка минерална вода и вино... - Не говорите английски?
Не, благодаря. - Немски, холандски?
Господинът с мен говори италиански. Донесете ни водата и виното.
Газирана вода? - Не.
В провинцията е така.
Може ли един въпрос? - Разбира се.
Женен ли си?
Не.
Бях сигурна, че това е тайна. - Защо ми е да крия нещо?
Ти си добър човек... Но имаш тайна.
Извинете. - Не, благодаря.
Няма проблем. Спокойно. - Прави го за пари.
Всичко е наред. - Благодаря.
Благодаря.
Ало? - Трябва ми още време.
Играеш си с търпението ми. - Дай ми още няколко дни.
Имаш 2 дни, за да изпълниш задачата.
Здрасти. - Здравей.
Къде отиваме? - На едно красиво място.
Отиваме на излет?
На пикник. - Да, пикник.
Трябва да науча английски. Днес ще ходим на пикник.
Какъв прекрасен ден.
Накъде отиваме? - Ще видиш.
По-добре да сме близо до пътя.
Спокойно, често идвам да снимам тук.
Идвал си тук сам? - Да.
Искам да поплувам. Ще дойдеш ли?
Водата е студена. - Може би.
Хайде!
Ела, господин Пеперуда.
Красиво е, нали?
Ще се любим във водата.
Какво ти става? - Излез да хапнем.
Виж! Това е куршум. Сигурно от ловци.
Едва ли.
Умирам от студ.
Едуардо...
Това истинското ти име ли е?
Ще ме намажеш ли с това?
Какво има?
Какво?
Нищо.
Благодаря. - За какъв дявол ти е пистолет?
Даде ми го приятелка. В Пескара убиха две проститутки.
Не знаеш какво им бяха направили. Полицаите ми показаха снимки.
Защитавам се от клиентите. - Пазиш се от мен?
Ти не си клиент. - Тогава защо го носиш?
Защото работя нощем.
Утре има процесия.
Процесия? - Да. Утре.
В Кастел дел Монте.
Ще отидем ли? - Може.
Наистина ли?
И после... Утре, вдругиден?
Не мога да остана вечно.
Да се прибираме. - Вземи ме с теб?
Не мога.
Да?
Изпълнявам задачата и си тръгвам.
Разбра ли?
Добре, Джак.
Тръгвай.
Ало? - Слушай ме внимателно!
Едно кафе. - Две.
Виждам, че носите всичко. - Както се разбрахме.
А това какво е?
Бонбони за една приятелка.
Реших, че обичате сладко.
Много мило.
Ще прочета за това във вестника, предполагам?
Да. Надявам се.
Отивам до тоалетната. Изчакайте тук.
Всичко наред ли е? - Да. При вас?
Напълно. Няма нужда от пистолета.
Никога не се знае.
Хонорарът ви.
Купете си нещо за спомен.
Довиждане, г-н Пеперуда.
Ало?
Какво стана? - Нямах възможност.
Тогава намери такава. - Пътувам към него.
Търсих те. - Ето ме.
Какво ще правиш довечера? - Ще работя.
Недей.
Ако ти предложа, ще дойдеш ли с мен? - Да дойда с теб?
Да.
Заедно? - Да.
Завинаги? - Завинаги.
Обичам те! - И аз.
Искам да отидеш до реката.
Едуардо? - Отивай!
За кого работиш?
За кого? - За същия човек...
...за когото и ти работиш. Джак...
Простете, отче.
Едуардо!